Forethel

Spiller: Per Einar

Spill: Jens-Eriks Dungeons

Født 14. Asveran 408 e.F i Valandir.



Hun er født og oppvokst i Valandir, men kjente ingen av foreldrene sine. Hun ble i ung alder overlatt til et barnehjem i byen. Hun ble senere fortalt at navnet hennes var Forethel. Det er ukjent hvem, men ihvertfall en av foreldrene må ha vært en alv, for hun har, til tross for den kraftigere kroppsbygningen som kjennetegner mennesker, en del trekk som er karakteristiske for alver, deriblant litt avlange ører. Hun har imidlertid aldri sett på seg selv som en alv, og navnet som også tydelig var alvisk, forkortet hun til 'Ethel' som var lettere å huske og bruke.

Mye av barndommen ble tilbrakt på gatene i Valandir og hun var med i en gjeng med andre foreldreløse som drev med stort sett uskyldige pek, slåssing og ymse småtyverier. Markedsplassen var et utmerket sted for små eiendeler tilhørende de mer velstående å plutselig finne seg en ny lomme å tilhøre i.

En dag i år 420, da var hun blitt 12 år gammel, snek hun seg inn i en smie som hun syntes så spennende ut og ville forsøke å finne noe å ta med seg, men smeden tok henne på fersk gjerning og filleristet henne. Byvaktene kom 'raskt' til stedet for å opprettholde lov og orden, men til Ethel`s store overraskelse så tok smeden henne i forsvar og serverte byvakten en oppdiktet forklaring. Av ukjente grunner satt smeden henne til å jobbe i smia, hvis hun kunne holde fingrene for seg selv, og kanskje hun kunne lære litt. Korlas var også en halv-alv, akkurat som henne, og etter en litt kronglete innledning tok hun seg etterhvert til å sette pris på det han hadde å lære henne. Hun ble hans lærling i smia og etterhvert så ble det til at han adopterte henne fra barnehjemmet mot at hun jobbet for kost og losji.

Korlas Halv-alv, som han ble kalt, lærte henne nok til at hun med årene ble en dyktig grovsmed. I en alder av 15 år, år 423 e.F, begynte han å lære henne opp i sverdbruk og bruk av lett rustning. Hun hadde en naturlig egenskap til å bli en dyktig sverdkjemper, det innså han tidlig, og hun var ivrig etter å lære. Når de hadde ledig tid fra smia trente de på fotarbeid og riktig bruk av både rustning og forskjellige typer våpen.

I år 431 e.F i en alder av 23, bestemte hun seg for å forlate Valandir og søke lykken og eventyr i bystatene i sør. Korlas hadde hun fått et nært forhold til, og så på han som en slags surrogatfar og mentor.

En kveld i år 433 e.F traff hun eventyrerne Maraketh, Gorath og Irmerix som hadde søkt ly på høyloftet hos en bonde. Etter mange reiser og slag mot alskens fiender i forskjellige former, og en god del gull (og dyr vin) inntraff imidlertid katastrofen: et "hett" møte med en pirat-magiker tok nesten knekken på hele gruppa. Gorath og Irmerix strøk med desverre. Forethel tok til å fikse opp en forlatt gård på en øy og ble værendes der en stund mens Maraketh dro tilbake til fastlandet og rapporterte til oppdragsgiveren.

Etter noen måneder kom omsider Maraketh tilbake og fikk overtalt henne til å bli med på nye eventyr.

Hun er medeier av en branntomt i Banhogg og et vertshus i dvergebyen Vardar sammen med Maraketh, Gorath og Irmerix.

Forethel har ravn-svart langt hår, isnende blå øyne og litt blek hud. Ørene hennes bærer preg av hennes alveopphav og er litt avlange. Hun har et profesjonelt og avbalansert forhold til slåssing generelt, liker dyr vin og fine kjoler når hun en sjelden gang ikke "sover i rustning". Hun liker å si at hun "pleier som regel aldri å starte en slåsskamp, men hun sørger alltid for å avslutte en."