Esp Moralur

Spiller: Otto

Spill: Jens-Eriks D&amp;D

Utseende: Høy og mørk. Bruker aske i hår og skjegg for å få litt mer pondus. Bruker generelt mye tid på håret. Generelt: Litt for glad i alkohol og damer (ja den rekkefølgen).

Historie: Født 26. Shamgar 401 i Ka'ir. Bor nå i et hus i Bork med "katakomber" i kjelleren. Mor (Karleen Moralur) døde under fødselen. Far (Tharka Moralur) tok seg mer eller mindre av sønnen. Tharka Moralur druknet sorgen etter tapet av sin kjære Karleen på diverse tavernas. Esp måtte til tider skaffe seg mat selv, og flyttet fra sin fordrukne far i tolvårsalderen. Esp vandret rundt fra landsby til landsby og jobbet for mat og husly. Ofte måtte han skaffe seg mat ved hjelp av alternative metoder.

Esp forteller: Kom til Bork i 432. Der ble jeg med i Brent Kråke-gjengen. En av mine første dager i Bork, var jeg pengelens og sulten. Den situasjonen var ikke ukjent for meg. Jeg "lånte" et brød hos en baker, ble fersket og løp for livet. Jeg snublet og stupte ned i en stor søledam rett på utsiden. Da alt så mørkt ut, kom det en ung kriger med navn Maraketh, dro meg opp fra sølen og tok meg vekk fra alt oppstyret. Da vi var i trygghet fortalte Maraketh meg at han hadde fått i oppgave å finne ut hva som hadde skjedd med et kloster litt utenfor Bork. Maraketh var ikke alene. I hans selskap befant det seg en svært dydig mann, Acinus. Sjefen for Brent Kråke, Bohrt, var interessert i noen papirer i det klosteret Maraketh og gruppen hans skulle til. Jeg så mitt snitt til å stige rang i Brent Kråke, og spurte Maraketh om jeg skulle være med dem for å vise vei. Det takket Maraketh ja til. På vei til klosteret ble vi angrepet av flokk gobliner. Vi slo dem raskt ned. Da vi kom frem til klosteret var det helt tomt. Jeg og den svært dydige mannen gikk inn for å kikke. Maraketh og de andre sto ute og holdt vakt. Jeg fant papirene jeg skulle ha, men Acinus oppdaget at jeg prøvde å stikke dem unna. Han ble helt krakilsk, så jeg måtte hive fra meg papirene og flykte ut til Maraketh for ikke å bli slått i hjel av Acinus. Jeg kom tomhendt tilbake til Brent Kråke. Bohrt ble ikke særlig imponert.

Noen dager senere kom en gammel mann inn på Brent Kråke. Han spurte meg om jeg kunne hjelpe han med et problem i kjelleren hans. Han lovet bra betaling. Med voksende barregning og uten penger, sa jeg selvfølgelig ja. Han hadde et lite hus i nærheten av Brent Kråke. I peisen var det en hemmelig gang ned til en liten kjeller. I den ene veggen var det et hull på 1,7m i diameter. Den gamle mannen gikk inn i hullet med et sverd i neven. Han fortalte at det var en forvokst meitemark i kjelleren hans. "Hadde jeg vært ti år yngre hadde jeg tatt den selv" sa han. Ikke før han hadde sagt det, kom marken og angrep mannen. Jeg sto i bakgrunnen og så situasjonen litt an. Den gamle mannen kjempet tappert mens han bannet og steiket til meg. Etter ca 5 min hadde han klart å beseire den forvokste meitemarken. men han hadde fått et dødelig sår i bryst- og mageregionen. Det siste den gamle mannen sa var: "Kom deg ut av mitt hus, din ubrukelige lømmel!" Så døde han. Jeg tok pengene han hadde i lommen, stakk ut og kjøpte masse olje. Jeg dynket den gamle mannen og den forvokste meitemarken med oljen og tente på. Gikk så opp i stuen og ventet et par timer. Da jeg gikk ned igjen var det bare aske igjen av de to. Kjempemarken hadde lagd et nettverk av underjordiske ganger. Jeg likte det lille huset med den artige kjelleren, så jeg flyttet likegodt inn.

Den 18. Sommerverv år 2T433 måtte jeg ta et oppdrag for Bohrt for å få bukt med min 11 måneder store barregning. Jeg skulle stjele 3 statuer (1 drage, 1 mindflayer og 1). To naive og godtroende fyrer (Rafakel og Nakor-Hanu) kom ved en feiltakelse inn på Brent Kråke. Jeg kom i snakk med dem og spurte om de hadde lyst til å være med meg og oppleve verden. Det ville de. Vi reiste rundt og jeg klarte å nappe til meg statuene uten at mine reisekompanjonger oppdaget det. Tror jeg. De var veldig mistenksomme på meg da vi omsider kom til Bork 5. Shamgar. Men jeg var fornøyd. Jeg leverte fra meg statuene til Bohrt, fikk slettet barregningen og kunne begynne å bygge meg opp en ny en.

Allerede 7. Shamgar kom en skamslått kjenning inn på Brent Kråke. Det var Maraketh. Jeg vinket ham bort til meg og spanderte en bedre vin (som han senere på kvelden betalte selv pluss resten av bar regningen min). Maraketh fortalte han hadde fått et oppdrag av en mann som lyder navnet Gerwell. En ogregjeng hadde gjort krav på datteren hans. Maraketh hadde leid inn noen folk i Ka'ir for å hjelpe, men de prøvde å drepe ham en natt. Så Maraketh "kvittet" seg med dem. Da foreslo jeg at jeg og mine to reisekamerater Rafakel og Nakor-Hanu kunne være med å hjelpe. Jeg fikk tak i Rafakel og Nakor-Hanu, og fikk nok en gang dem med på tur. Alt for tidlig neste morgen møttes vi alle fire utenfor Brent Kråke og reiste avgårde til Gerwell. Det viste seg at Gerwell hadde gjort en bisarr avtale med ogrene: De skulle bygge et slott til han mot bytte av datteren. Vi reiste så til ogrene og fikk forhandlet frem en annen avtale. Ogrene skulle la datteren til Gerwell være i fred om vi greide å skaffe dem Ogmings meiselsett i løpet av et år. Vi reiste så tilbake til Gerwell å fortalte denne gledelige nyheten pluss at vi ville ha et beløp på 20000 gull hver for å utføre oppdraget. Det kan hende at jeg gjorde en feil under forhandlingene, for vi endte opp med 3500 gull tilsammen. Jeg greide å underslå 300 av dem. Vi har forsterket gruppen med en av Marakeths jentevenner. Forethel. Et skikkelig stykke av en halvalv. Er temmelig sikker jeg kan få henne på rygg.